Kada djeca izgube pravo na djetinjstvo
Kada samo pogledamo fotografiju male Brooke Shields na kojoj pozira ni manje ni više nego za Playboy u dobi od svega deset godina, moramo se zapitati – kakva majka na taj način gradi karijeru svoje kćeri? I koja djevojčica u toj dobi treba izgledati kao odrasla žena?
Djeca moraju biti djeca dok god to jesu, do zadnjeg treptaja djetinjstva, a odrasli svijet ih ionako čeka iza ugla i uvijek dođe vrlo brzo, čak prebrzo, odmah nakon puberteta. Čemu im onda oduzimati to malo vremena koje je predviđeno za bezbrižnu djetinju igru?
Zbog vremena koje neumitno leti, djetinjstvo svima uistinu brzo mine i čemu djeci oduzimati to malo bezbrižnosti najljepšeg i najbezbrižnijeg razdoblja u njihovu životu pretvarajući ih u svrhu prodaje i marketinga u odrasle ljude.
Djecom se lako manipulira, jer još uvijek nemaju čvrsto izgrađene stavove o svijetu u kojem živimo i ovisni su u odraslim ljudima s kojima žive. To mnogi autoriteti, od roditelja, preko odgojitelja, pa sve do učitelja i profesora koriste, uništavajući ih i iživljavajući se na njima još u njihovoj najranijoj dobi svojim manipulacijama.
To je tema o kojoj se rijetko govori i obično se krivi društvo i sustav kao takav, a ne govori se o tome kako su u mnogim slučajevima upravo roditelji krivi za krivo usmjeravanje djeteta koje radi njihovih loših postupaka i krivih odluka kasnije u životu trpe imaju psihološke posljedice zbog izgubljenog djetinjstva.
To je krajnje nemoralno i za svaku osudu. No, eto, ljudi dolaze na svakojake ideje kada je u pitanju novac pa čak i na to da vrijeđaju dostojanstvo vlastite djece, ponižavajući ih, iskorištavajući ih na razne načine, manipulirajući njima i oduzimajući im njihovo pravo da budu to što jesu – djeca.
Zašto to neki roditelji čine? Zato što putem svoje djece žele ispuniti neke svoje neispunjene ambicije, ne pitajući se – pristaje li njihovo dijete na sve to i sviđa li mu se uopće ta ideja?
Stoga, prije no što vlastito dijete opteretite svim mogućim ‘slobodnim aktivnostima’ koja ga u biti zarobljavaju – upitajte se – želi li vaše dijete ići na sve te aktivnosti na koje ga upisujete i uživa li u njima ili je samo poslušno dijete koje slijepo sluša svoje roditelje?
Svaka minuta ‘slobodne aktivnosti’ oduzeta je minuta bezbrižne igre koja će kasnije u životu tom djetetu nedostajati. Upamtite to. I ne pretjerujte s opterećivanjem vlastite djece aktivnostima koje će ga gušiti i koje neće biti u skladu s njegovim bićem ako primijetite da ne uživa u njima, već samo poslušno ispunjava svoje zadatke koje pred njega stavljate kao njegovi ili njezini autoriteti.
Pojedini roditelji znaju svoje osobne frustracije liječiti putem svoje djece koja zbog toga pate (ne samo u najranijoj dobi, već i kasnije u životu), umjesto da do kraja upoznaju svoju djecu kao male ljude i prepoznaju njihove istinske želje, potrebe, talente i afinitete.
Djeci prije svega treba pružiti pravo da uživaju u svom djetinjstvu, jer je to doista najljepše doba života kojeg će se kasnije u životu s nostalgijom sjećati. A nakon toga im treba pružiti šansu da budu svoji i da se polako razvijaju u odrasle ljude slijedeći svoje vlastite snove kako bi postali autentični i dali ovome svijetu sebe i sve svoje vrijednosti, a ne tužnu kopiju nečijih neispunjenih snova koji će im kao odraslim ljudima biti noćna mora.
Ne oduzimajmo djeci pravo na djetinjstvo. Za odrastanje ima vremena. Svaka minuta oduzetog djetinjstva falit će im kao odraslim ljudima i ispunjavati ih gorčinom zbog izgubljenog vremena u kojem su glumili odrasle ljude kako bi liječili frustracije svojih roditelja.
Poklonimo djeci pravo na lijepa sjećanja. Svaki čovjek zaslužuje pravo na njih. Lijepa sjećanja naše su najljepše i najzdravije gorivo za mirnu i dostojanstvenu vječnost…